MAGIC BOX uvádí
Posloucháte vysílání československé stanice
rozhlasu Svobodná Evropa.
Když se od nás díváme na propustnost hranic
v západní Evropě, na všechny ty možnosti
toulat se po polovině kontinentu,
číst si na druhý den na Sicílii, co bylo vytištěno v Londýně
a tak dále, a tak dále, přepadá nás závist.
Ani, v kolik vlastně přijdeš odpoledne?
- Nevím. - Ty ses strašně málo oblíkla. Vždyť nastydneš.
Minulej tejden tě bolelo v krku. Tak si to aspoň zapni,
vždyť nebudeš moct trénovat.
Posloucháš mě vůbec?
Andulo, máma tě zase ráno poslala běhat, viď?
Kolikrát ti to mám opakovat?
Vyřiď mámě, že mám svůj vlastní tréninkovej plán,
tak ať se mi do toho, do prdele, nesere.
Nikomu to u kbelíku nesluší víc než tobě.
- Viď? - Hm. - Taky proto jsem si to vybrala jako zaměstnání.
- Aha. - Ahoj. - Ahoj.
- Jak se vede? - Výborně.
- Jak se máš ty? - Bejvalo to lepší.
Chtěl jsem tě o něco poprosit.
Potřeboval bych něco přepsat.
Marku, mně teďka vzali Aničku do Střediska vrcholovýho sportu.
- Počkej, fakt? - No.
- To je skvělý. - Jo. Ale já si nemůžu dovolit žádný problémy.
To je jasný.
Tak to jsem v háji.
Doma to mít nemůžu. Mám tam pořád prohlídky.
Nechci to dávat někomu nespolehlivýmu.
- Tebe to stejně nikdy nebavilo. - Ne, to není pravda.
O to vůbec nejde. Bavilo.
- Dobrý den. - Dobrý den. - Dobrý den.
Ireno, prosím tě, udělej to pro mě. Prosím!
Ale bude mi to trvat strašně dlouho.
Vyšla jsem ze cviku.
Tak už běž.
Brzo se ti ozvu. Děkuju moc.
- Ahoj. - Ahoj.
No tak mi to bylo blbý odmítnout, no.
Takže pán se zjeví a tobě je blbý odmítnout?
Jako bys už kvůli němu neměla dost problémů.
Je to jenom výjimečně.
A Marek je opatrnej.
Na nic se nepřijde.
Navíc mě to baví.
Mami, ten kluk z tý tramvaje mě pozval dneska večer na koncert.
Hm. To je od něj hezký.
Ale já si nemyslím, že je dobrej čas na randění.
Mami, ty jsi taky zároveň chodila s tátou a při tom trénovala.
Jo, ale já jsem hrála tenis, to je něco jinýho.
A jinak se trénovalo. Navíc táta byl můj trenér.
Tak ty bys byla radši, kdybych se zamilovala do svýho trenéra?
- Jako do Bohdana? - Ty už jsi zamilovaná nebo co?
Já jsem si jistá, že by ti táta řekl, ať počkáš.
Naštěstí táta je dost daleko na to, aby mi něco říkal.
PÍSNIČKA Na ulici, v parku, v tramvaji,
třeba najde kuráž a pozdraví.
Ahoj, ahoj, ahoj, jak se máš?
Ahoj, ahoj, ahoj, celkem fajn.
Ahoj, ahoj, ahoj, nespěcháš?
Ahoj, ahoj, ahoj, ani ne.
Pozdraví,
pozdraví,
tak ahoj.
Mám tady motorku, můžu tě hodit domů. Chceš?
Tak jo.
- Tak děkuji za pozvání. - Děkuju, že jsi přišla.
Už musím jít.
- Dobrou noc. - Dobrou.
Makáme! Přidej!
Rychleji! Makej!
Posledních deset metrů!
- 55,3. To je v pohodě. - Mohla jsem to dát líp.
58,4. Proč to flákáš, Martino?
- Holky, měříme si tep. Máš? - No.
Pojď!
- Stop. 29. Ty? - 30.
- Tak fajn, holky. Dáme si to ještě jednou, jo? - Ne, už ne.
Nekecej a padej!
A více radosti do toho umírání.
Máš něco s rukou?
- Mají to dobrý. - Jo? - Hm. - Jsou moje.
Já vůbec necejtím nohy. Trenér byl dneska neskutečnej.
Hele, to soustředění je vždycky taková makačka?
To je první den, pak si zvykneš.
- Čau holky. - Ahoj. - Ahoj.
Soudružko, zařadili jsme tě do programu, který pomáhá svěřencům
rozvíjet tréninkový možnosti za pomoci výsledků moderní medicíny.
My jsme si na ministerstvu vytipovali pár borců,
kteří ukážou, že socialističtí sportovci jsou nejlepší na světě.
Tady doktor Pavelka bude dohlížet na tvý zdravotní výsledky.
Předpokládáme, že se ti v rámci specializovaný péče
rapidně zvýší výkon.
Je to pro tebe opravdu velká šance. Blahopřeju.
Co to je ta specializovaná péče?
Každý sportovec má v rámci zdravotního programu
jiný podpůrný prostředky, neškodný pro organismus.
Každý program je stavěný individuálně.
A já konkrétně?
Ty konkrétně přestaneš brát béčko a začneš se Strombou.
Co to je?
Stromba podporuje růst svalový hmoty a urychluje regeneraci.
Začneme hned dneska.
Takže teď podepíšeš, že s ustanovením souhlasíš.
Přirozeně že je to jenom mezi námi.
Tady je druhej papír o slibu mlčenlivosti.
Já ale nerozumím, proč se o tom nesmí mluvit.
No protože to na ústředí tak rozhodli.
Tak zlom vaz!
Soudruhu, můžeš na chviličku?
No já nevím, ta tvoje svěřenkyně...
Ani nahoře si nebyli jistý, jestli je to právě u ní vhodný.
Soudruhu, ale Andula přece vyhrála mistrovství republiky s přehledem.
Dvoustovku za 23,82. To je neuvěřitelnej čas.
Je to talent, kterej se rodí jednou za 20 let.
Andula je opravdu schopná, soudruhu náměstku. Může nám přivézt medaile.
V to doufáme. Jinak bychom ji do programu nezařadili.
Ale jestli bude zlobit, tak to by se na Svazu nikomu nelíbilo.
Víš, že jsi ve středisku zatím jen na zkoušku.
Příště v těchhle situacích drž zobák zavřenej.
Slíbil jsem, že budeš sekat dobrotu. A teď mě Kracík sprdnul.
Co proti mně má?
Proti tobě nic. Ale všichni si pamatujou,
co dělala tvoje máma v osmašedesátým.
Moc neprovokuj.
Navíc fakt nechápu, proč se má něco podepisovat.
Protože všichni tam nejsou. Přemejšlej, ne?
Každý by si přál bejt na tvým místě.
Teď si lehni, já ti to píchnu a nechci slyšet žádný kecy.
A jak často mi to budete dávat?
Teď denně 14 dní, pak dva tejdny pauza
a pak zase 14 dní.
Co je?
Ty se stydíš? Přede mnou? Tak dělej, lehni si!
Dobrou.
Trenére!
- Dejte mi tu Strombu, máma mi ji bude píchat. - Cože?
No, že tu Strombu mi taky může píchat máma.
Andulo, to nejde. Já mám za to zodpovědnost.
S béčkem to děláme a nikomu to nevadí.
Jenže tohle není stejný. Já jsem podepsal, že tě mám pod kontrolou.
Prosím vás, trenére, vždyť mě znáte.
A mámu taky. Prosím.
Dobrý den!
Jim je to přece jedno, jestli to děláte vy nebo někdo jinej.
Hele, mně je to ukradený. Ať se o tvojí prdel stará tvoje máti.
Ale když zjistím, že to flákáte, tak ti to budu dávat já. Jasný?
Jasný, jasný.
V TELEVIZI JE SPORTOVNÍ PŘENOS
- Tohle bych chtěla zažít. - To zažiješ.
Víš, že se mi jednou zdálo, že jsem tam stála
a zapomněla jsem slova hymny? To bylo hrozný.
Chtěla jsem zpívat, a nevěděla co.
To mně se vždycky spíš zdálo,
že jsem skončila na posledním místě.
To musí být úžasný.
Tak já nevím. Není u toho ani žádnej ten papírek, nic.
Prej to přikrmuje svaly. Prej je to něco jako silnější béčko.
Dělají s tím hrozný tajnosti.
- Ahoj. - Ahoj.
To jsem nevěděla o tvým tátovi. To je mi líto.
Kdyby tě dneska viděl, tak by ses mu líbila.
Ale ten text pro tebe ještě nemám. Jde mi to nějak pomalu.
Nelíbí se ti to? Je to blbý?
Ne. Jenom jsem léta nepsala na stroji.
A taky se to snažím dělat, když Anička není doma.
Aha. A to jsem ti dneska přinesl pokračování.
No...
Hele, jestli nechceš, tak samozřejmě nemusíš.
Ne, já ti s tím pomáhám ráda. A ten text je moc krásnej.
- Fakt? - Hm.
Dík.
Co Anička?
Anička teďka hodně trénuje. Je strašně dobrá.
Doufám, že ji brzo pošlou na nějaký závody na Západ.
Chci, aby tam zůstala.
Aha.
Já to tady nenávidím.
A vím, že ona to tady bude nenávidět úplně stejně jako já.
Dobře.
A ona chce utýct?
To nevím. Ještě jsem s ní o tom nemluvila.
Ale doufám, že bude souhlasit.
- Jdem? - Jdem.
Ale zůstaneš tady úplně sama. Víš to?
Co mi zbejvá? Navíc já tady mám taky hrob rodičů,
o kterej se musím starat. Dej mi ten text.
Díky.
To tady chceš dneska spát? Co to děláš?
Jak vidíš. Taky se mi začaly strašně chlupatit nohy.
To máš asi po tátovi.
Vidím, že jsem po něm zdědila to nejlepší.
Tak už pojď.
- Co je? - Nic. Stydím se.
- Za co? - Tak. Za svoje tělo.
Prostě ho nemám ráda.
Proč?
Všichni se na mě pořád dívají, jako bych se skládala
jenom ze svalů a kil.
Abych nebyla moc hubená, abych nebyla moc tlustá,
abych neměla velkej zadek, abych neměla velký prsa.
Zrovna ty se tak máš za co stydět.
Pojď! Ukaž mi ty svoje bicepsy.
- A co Tomáš? - Nádherný.
- Fakt? - Jo.
- A co Igor? - Užasný.
Já ti mám pocit, že poslední dobou je úplně všechno úžasný.
Dva, jedna, stačí!
Vypadá dost dobře. Takhle na tom ještě nikdy nebyla.
Jo. V poslední době jí to lítá.
Musí brát uvolňováky, aby nebyla moc tuhá.
Každej večer před jídlem. A dáme větší dávku Stromby.
Jednu injekci ráno, jednu večer. Každej den až do...
Do 10.ledna. A pak pauzu, aby se úplně vyčistila.
A po halovejch závodech začneme zase.
Čekám na tebe venku, jo?
- Mohla bych se vás na něco zeptat? - Od toho jsem tady.
- Ale neřeknete to trenérovi? - No jasně.
Zachováváme přece lékařské tajemství.
Poznáte z těch testů, jestli nejsem těhotná?
Poznám. Ale neboj, těhotná nejsi.
Už mám dva týdny zpoždění s menstruací.
Jo, to se Strombou stává.
Ale samozřejmě si musíš dávat při styku pozor.
- Tady jsou výsledky moči. - Děkuju. To je všechno?
Jo.
Jsi trošku přetrénovaná, ale máš mladej organismus,
ten musí něco vydržet.
Slyšelas dobře, jo? Jednu injekci ráno, jednu večer.
- Kde je Martina? - Na odběru.
Hele, ale ty bys správně neměla vědět, že sem taky chodí. Jasný?
Tak čau zítra.
Ty jsi tátu od tý doby, co emigroval, neviděla?
Mě zatím ven nepustili. Teda na Východ jo, ne na Západ.
Já už jednou na Západě byl. S mým otcem.
- Tvýho otce pouští na Západ? - Táta je biolog.
Pořád jezdí na nějaký konference a tak.
- Pojď, něco ti ukážu. - Co?
- Mám pro tebe překvapení. - A jaký?
Co to je?
- Ještě chviličku. - Kde?
- Už. - Už?
Pojď sem!
Dá se tam zablokovat koruna a může se volat zadara i na Západ.
Neuvěřitelný, viď? Máš číslo na tátu?
No, mám, ale třeba nebude doma.
Pojď! To je jedinečná příležitost.
My si skoro nikdy netelefonujeme.
Proč ne? Budou přece Vánoce. To ho nechceš slyšet?
Co s tím mají společnýho Vánoce?
- Chceš mu volat, nebo ne? - Nevím.
Panebože, já myslel, že ti udělám radost.
- Tak dobře. - Jo? - Hm.
Dívej!
Můžeš vytáčet.
- Haló? Bitte? - Tati? To jsem já, Anna.
- Haló? Wer ist da? - Anna.
Anna Moravcová.
- To jsi ty? - No. Volám z nějaký budky.
- Stalo se něco? - Ne, nic se nestalo.
Jak se máš? Co máma? Všechno v pořádku?
- Hm. - Už jsme se dlouho neslyšeli, viď?
- No. - Doufám, že tě někdy uvidím.
- Hm. - No a jak jde trénink? Jaký máš výsledky?
HOVOR SE PŘERUŠIL
- Tak co? - Přerušilo se to.
- Chceš zavolat znova? - Ne.
Přidej! Tempo! Andulo, máš to moc nízko.
Vejš ty kolena. Ty tančíš, nebo běháš?
Martino, ty kolena, ty ramena, ta ruka!
Co ty ruce, Andulo?
Andulo, zase jsi to celý běžela v předklonu.
Tak tam ty kolena nikdy nedostaneš. Narovnej se, když běžíš.
- Trenére, mně je šoufl. - Doufám, že ten tvůj kluk si dává bacha.
- Cože? - Já bych byl nerad, kdyby se všechno posralo kvůli prdlý šprcce.
- Tak jedem ještě znova. Pojďme. - Trenére, zejtra je Stědrej den.
- No a? - Vždyť jsme tu furt samy.
Řekli jsme, že trénujem do zítřka. Pak máte dva dny volna.
Tak nesmlouvej. Takhle ten limit nezaběhnete ani náhodou.
Pojďme. Na dráhu.
Go!
- Co to má znamenat? - Jsi v pohodě? - Tohle jsem ještě neviděl. Co je?
- Je mi fakt blbě. - Co tady simuluješ?
Za měsíc běžíš v hale. Vrať se na dráhu!
Nemůžu.
No tak se na to vyser a běž domů, ať tě nevidím.
Pojď, Martinko, jdeme, pojď. Pojď ještě jednou!
Ani? Ani, proboha, co je? Co se stalo?
- Ani? Ani, mluv se mnou! - Mně je strašně blbě.
Paní Moravcová!
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Vaše dcera je úplně vyčerpaná. Říkala mi, že vrcholově běhá
a že se o ni stará sportovní lékař, ale já to nechápu.
Nechala jsem jí udělat jaterní testy. Byla celá žlutá.
Má dost divný hodnoty.
Aha. No a nemůže to bejt tou Strombou?
Ona bere Strombu?
Proč jsi mi to neřekla?
Když já o tom prej nesmím mluvit.
Víš co? Necháme si tě tady dneska a zítra si zajdeš za svým lékařem.
Sestři!
Chápejte, tohle je mimo moji kompetenci. Mě se to netýká.
A to jako proč?
Na to se zeptejte lékaře své dcery.
Přeju dobrou noc.
- Ani, ahoj. - Ahoj.
Prosím vás, myslíte si, že to může bejt tou Strombou, že zkolabovala?
Nevím, ani to nechci vědět. Prosím vás, teď běžte.
Mám tady chodbu plnou nemocných lidí.
- Na shledanou. - Na shledanou.
Tomáši, já jsem v nemocnici.
Odvezla mě záchranka.
Nemůžeš se zeptat vašich, jestli něco nevědí o těch injekcích,
co dostávám?
Jo. Jmenuje se to Stromba.
Slušný, Martino, slušný. Hele, ty kotníky rychlejc
a drž ten předklon. A ruce aktivnější. Hm?
- Bohdane? - Dobrý den. - Ahoj.
- Protáhni se a hned jsem u tebe. - Nashle.
Ahoj. Kde je Andula? Proč nepřišla?
- Udělalo se jí včera špatně. - To jsem viděl. To se někdy stává.
To ses nemusela obtěžovat. Prosil jsem tě, abys sem už nechodila.
- Museli jsme jet do nemocnice. - To snad nebylo nutný, Ireno.
Jako kdybys nikdy netrénovala.
Prostě jsme ve fyzicky náročný fázi. Máme před závodama.
Když já jsem trénovala, tak nám ale nikdo nic nedával.
- Co je ta Stromba zač? - Normální prostředek na posilování svalů.
Kdyby jí to mělo ublížit, tak já fakt nechci, abyste jí to dávali.
Ireno, neboj se. Je to pod lékařskou kontrolou.
A teď to berou všichni. Proč, si myslíš, že všichni
ti Enderáci a Rusáci mají tak dobrý výsledky?
Andula musí zaběhnout ten limit. A bez Stromby to nejde.
Ahoj.
Martinko, pojď, půjdem!
Přece si tím nebudeme kazit večer.
Tomášovi rodiče tvrdí, že to jsou silný anabolika.
Že se na to dá i umřít.
Bohdan zase říká, že je to pod lékařským dohledem.
Tak já nevím.
Dobrou chuť.
Přece by ti to nedával, aby ti ublížil.
- Dává ti to proto, aby ti pomohl. - A co ti, kterejm se nepomáhá?
Ti mají holt smůlu, že jo?
Ty nebudeš jíst?
Budu normálně trénovat. Dokážu všem, že to jde i bez toho.
A víš, jakou máš na středisku pozici?
Jak znám Bohdana, tak ten tě radši vyhodí, než aby měl problém.
A co mám podle tebe dělat?
Já nevím. Budeme se tvářit, že to bereš.
- Při první kontrole u Pavelky na to přijdou. - Třeba ne.
Mami, spálil se ti tady kapr.
Ježiš! Otevři mi to!
Andulo, přidej! Neflákej to.
Makej! Andulo!
Andulo, přidej! Co děláš?
Makej! Neflákej to!
Pojď!
Zaber!
Co je, prosím tě? Prosím tě, co děláš?
Změříme si. Pozor. Hop!
Hop!
- 30. - 34.
Kolik? Máš to děsně vysoký. Kromě toho vyrazila jsi dřív,
ˇ než jsem dal pokyn. Švindluješ jak malá holka.
- To není pravda. - Ale je. Víš, že podfuky nesnáším.
Koukni se na Martinku, o kolik je lepší.
Takže dáme si to ještě jednou. Znova, pojďme. Padej!
Já nevím jak tobě, ale mně Bohdan pěkně leze krkem těma žvástama.
Ty jeho kecy o poctivosti.
A přitom jsem slyšela, že ta Stromba je normálně doping.
- Tys to neslyšela? - To ví snad každý malý dítě, že to jsou bobule.
Počkej! Jak to můžeš takhle v klídku brát?
Jsou na to kontroly. Kdyby tě chytli, tak je konec
s reprezentací. Je to podvod, je to zakázaný.
No tak to neber, když je to zakázaný.
- Co to je? - Dopis od táty.
- Fakt? - Hm.
Že tak najednou? Snad ne proto, že jsem s ním mluvila.
Ty jsi s ním mluvila? Kdy? A jak? Proč jsi mi nic neřekla?
Neměla jsem chuť.
Píše, že by tě rád viděl,
jestli by sis nemohla zažádat o doložku a přijet,
že už si to teďka může dovolit. Víš, v jakejch žil podmínkách.
Stejně ví, že nás nepustí.
Tak mě určitě ne, ale tebe by mohli, když jsi v tý reprezentaci.
Za pokus to stojí.
Stará dobrá B 12.
- Mami? - Hm?
- Spíš? - Ne.
Stejně si myslím, že kdybych do toho Hamburku jela,
že bysme si nerozuměli. - Proč?
Vždyť je to tvůj táta. Má tě rád.
Já nevím.
Vždyť spolu mluvíme jednou za uherskej rok.
Vloni si vůbec nevzpomněl na moje narozeniny.
To se někdy stane.
To bylo přeci hrozně sobecký, že utekl a nechal nás tady samotný.
Tak nechal nás tady samotný... Ono to úplně takhle přesně nebylo.
My jsme byli domluvený, že já tam s tebou za ním přijedu,
až on všechno připraví.
Akorát já jsem si nebyla jistá tím, že tam máme opravdu odjet.
A to jako proč? Ty jsi ho už nemilovala?
To je těžký, já nevím. Já...
Prostě jsem si nebyla jistá.
Nevěděla jsem, jestli ho pořád miluju,
jestli dokážu žít v cizině.
Nechtělo se mi to tady všechno opouštět.
A já jsem taky věřila, že se to tady změní.
Teď jsem si jistá, že to byla asi největší chyba v mým životě.
Ke startu je připraven závod žen na 200 metrů.
Připravte se!
Andulo, nezapomeň na ty kolena!
Pozor!
Makej, makej!
Jeď!
Ani!
Andulo!
Marti, je to tvoje!
Pojď sem! 23,09. Výborný, Martino.
Do limitu ti chybí jenom pár čísel. Jsi skvělá. Výborně.
Ahoj.
- Běžela hrozně. - Já vím.
Mám pocit, že Andula se mnou vůbec nechce spolupracovat.
Je nějaká jiná.
- To je kvůli tomu klukovi? - Ne, to ne.
Tak co se děje? Já ji vůbec nepoznávám.
Vždycky byla tak houževnatá. A poslední dobou je Martina lepší.
Jestli Andula nebude mít výsledky, tak já jí ve středisku neudržím.
Přestala brát tu Strombu.
- Kdy? - O Vánocích.
Do prdele, proč to přestala brát? Teď se zjistí, že jí to nepíchám,
a budu mít průšvih. A vykopnou mě ze střediska, to ti garantuju.
A na příští prohlídce už neprojde. To tys jí nakukala, aby to nebrala?
Ježiš, já ne.
- Proč jsi mi to neřekla? - Protože jsem věděla, že s ní nehneme.
Rozumíš? Ta se radši nechá vyhodit, než aby to brala.
- Pícháš jí pořád béčko? - No, to jo.
No tak teď jí místo béčka budeš píchat Strombu. Je ti to jasný?
- Bohdane, to nemůžu. - Taháme za jeden provaz, ne?
Oba dva chceme stejnou věc. Chceš, aby jela na olympiádu, ne?
- No -Tak ten limit v dubnu musí udělat.
Andula na to má, ale jenom s tím. Uvědom si to.
Zavolám ti. Ahoj.
Ahoj.
Ani, nemyslíš, že bys měla změnit názor na tu Strombu?
Vždyť tý Martině vůbec nestačíš. Ty to nevidíš?
Já vidím, že jsme ani jedna nezaběhly ten limit.
Ani, já vím, že to je špatný, ale...
Možná kdybys to brala jenom chvíli, třeba jenom do olympiády,
tak by se nic nestalo. Prej to dělaj všichni.
To je stejnej argument, jako že všichni, kdo chtěj něco dokázat,
jsou ve straně. Vždycky jsi sama říkala,
že jsou věci, za který se nejde. Ze to zrovna tobě nedochází?
To jsi zapomněla, že jsem kvůli tomu byla v nemocnici?
- Ano? - Dobrý den.
Ani nepozdravila.
Dobrý den.
Tady mi to podepište.
Prosím vás, ona dcera je sportovkyně,
ona je v československý reprezentaci, tak...
Podívejte, paní, tady máte, že vaše žádost o výjezdní doložku
byla zamítnutá. Já vám stejně nemohu pomoct. Podpis.
- A můžeme se proti tomu nějak odvolat? - Ne.
Prosím vás, ona neviděla svýho tátu 15 let.
Podívejte, kdyby pan Moravec neutekl,
tak by ho vaše dcera vídala častěji.
Jenže pan Moravec holt utekl. Moje dcera za to přece nemůže.
Já přece taky ne. Na shledanou.
Jede normálně podle plánu. Injekce bere, jak jsi předepsal.
Já vím, ale vidět to není.
Ale já jsem jí to normálně dával, jak jsi nařídil.
Dneska ses nepředřela.
Na těch závodech ses taky moc neukázala.
Počkej si venku.
- Nashle. - Ahoj.
Z těch našich je jediná, co to na ni nezabralo.
Má hodnoty z října.
Měla nějaký problémy s tím svým klukem.
To jsou psychický věci, ne fyziologický.
To je sice pravda,
ale jí se přestalo chtít trénovat. Ale už se to urovnalo.
Hm.
A jo, tady jsi! Takže vyřiď mámě, že zase celý kolečko znovu.
Jen tentokrát 3 týdny Strombu a týden klid.
Začněte dneska večer. Ahoj.
AUTO TROUBÍ
- Ahoj. - Ahoj.
V tý krabičce s křížkem je Stromba. Musí ji brát tři tejdny.
Tak jo.
- Ahoj. - Ahoj.
Jo, na tréninku to bylo dobrý. A co ty?
- Mám pro tebe překvapení. - Co? Mami, já neslyším.
Aničko, táta ti z té Vídně přivezl dárek -
krásnou Adidas soupravu. Růžovou. - Jé, to je hodnej. Děkuju.
- Mami, je ti něco? - Nic mi není.
Vždyť tě znám. Mlátila jsi do toho stroje jako šílená.
To se ti jenom zdá. Jdu ti připravit béčko.
- Ahoj. - Ahoj. Kde jsi? Přijdu pozdě do práce.
Promiň. Měl jsem pocit, že se na mě zase nalepili,
tak jsem to vzal oklikou. Jak se máš?
Dobře.
- Prosím. - Děkuju moc.
Potkal jsem jednoho Francouze z ambasády.
Je ochotnej si někoho vzít, aby ho dostal ven.
Tak jsem myslel na tebe.
To je skvělý. Kdyby Anička opravdu odjela,
tak by to bylo úžasný.
To by bylo.
Ale tak já bych radši, abys tady zůstala.
To víš.
Ale pro vás to bude lepší.
Zaber, Andulo! Dělej!
Pojď, pojď, pojď, pojď!
Hezky, Martinko, hezky.
Dělej! Prosím tě, co děláš? Zase ztrácíš.
Chodíš v tom vůbec naplno? Jedem znova.
Pozor, hop!
Andulo, zaber!
Marti, hezky. A znova!
Takže náhodou jste se potkali v budově vašeho pracoviště?
A náhodou v loděnici.
Vy jste spolu dřív chodili, že?
Ano, ale to je dávno. A je to moje soukromá věc.
Když má někdo něco s chartistou, tak to přesahuje rámec soukromí.
To přece sama víte.
Takže co nám o panu Křížovi řeknete?
Jak často se stýkáte?
Výjimečně.
My si myslíme, že se vídáte často.
Nechcete začít dělat práci, která by vás bavila?
Pracovat třeba jako trenérka?
Ono by stačilo, kdybyste nám o panu Křížovi čas od času něco řekla.
Nám jde o něj.
Trochu jsem se informoval na vaši dceru.
Docela slušně odmaturovala, ale na vysokou školu ji nevzali.
Zato ji přijali do Střediska vrcholového sportu.
Prý s tím váhali, slyšel jsem.
Paní Moravcová, jestli nezačnete spolupracovat,
tak vaše dcera v reprezentaci skončí.
Chcete jí zničit kariéru?
Podívejte se na to rozumně a podepište s námi tu spolupráci.
My bychom byli rádi.
Mohla bych si to ještě rozmyslet?
Jak dlouho si to chcete rozmýšlet?
Nevím.
Dobře. Trochu času vám dáme.
- Mami? - Hm?
Jaký to bylo, když jsi skončila s tenisem?
- Proč se ptáš? - Stejskalo se ti po tom?
Tak mně to zakázali. Já jsem věděla, že se mi stejskat nesmí.
A na světě jsou i jiný věci než sport.
Myslím, že mě vyhodí ze střediska.
- Bohdan něco říkal? - Ne, ale hrozně stagnuju.
A taky na to dřív nebo později přijdou proč.
Já ale vůbec nevím, co bych dělala.
Kdybych měla přestat běhat, tak...
Tak by to bylo, jako by mi někdo uříznul nohy.
Běhat se dá i mimo středisko.
Běhat jo. Závodit ne.
Jdu spát.
Zapomněli jsme na béčko.
Víříme! Kolena!
Andulo, pojď! Přidej ruce!
Pojďme!
Jestli se takhle budete flákat, tak ten závod v Německu projedete!
Přidej! Dělej!
V tý vestě je snad olympijský zlato nebo co?
Je tam 9 kilo závaží. Moc vám to sluší, holky.
A mám pro vás ještě jedno překvapení.
Tohle máte místo vysokohorský přípravy. Prosím.
- No prosím. - No to snad ne!
Jaký ne?
Andulo, makáme!
Přidej! Neser mě! Přidej!
Pojďme, pojď, pojď, pojď. Dělej!
Ruce, dělej, Andulo!
Dobrý den, paní Moravcová.
Dobrý den.
Na včerejšek jste k nám měla předvolání.
Pročpak jste nepřišla?
Já jsem se necítila dobře.
Dneska ale vypadáte, že jste v pořádku.
Přinesl jsem ten papír o spolupráci.
Času na rozmyšlenou jste, myslím, měla dost.
Nezlobte se na mě, ale moje dcera se připravuje
na strašně důležitej závod a my myslíme jenom na to.
A jak dlouho na to ještě potřebujete myslet?
Dejte mi měsíc, prosím.
Stejně do tý doby nemám na pana Kříže čas.
Dobře.
Na viděnou.
Děkuju. Na shledanou.
Pošleme ji na rentgen plic.
Hop!
Dva.
Hop!
Tři.
Hop!
Marti, co je? Proč to flákáš?
Trenére, mě bolí ta achilovka.
- A nevymejšlíš si? - Co?
Já to na tom mezistátku nechci vidět. Dej si rehabku.
Andulo, skvělý. To je ono. Když budeš takhle makat,
tak ten limit v Německu dáš. - Díky.
- Běž se vyklusat a pak domů. - Jo.
Mami, říkala jsem si, jestli bych neměla zajít
k nějakýmu normálnímu doktorovi. - Proč? Je ti něco?
Pořád se mi nevrátily měsíčky. To je divný, ne?
To se mi taky stávalo, když jsem moc trénovala.
To nic neznamená. Ani, dělej to pořádně!
Ježišmarja.
Stejně se bojím, aby se to s těma měsíčkama nějak nezanedbalo.
Martina říkala, že po tý Strombě ženský nemůžou mít děti.
Prosím tě, Martina? Co o tom Martina může vědět?
Co ona o tom ví? Prostě moc trénuješ, to je všechno.
To by bylo blbý, kdyby na to přišli zrovna teď,
když se mi zlepšila forma.
Jsem fakt ráda, že jsme se rozhodly, že to brát nebudu.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Pardon, čekáte na rentgen? - Ne.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Tady si odložte, svlékněte se do půlky těla a přijďte za mnou.
Paní Moravcová, prosím vás, sundejte si tu podprsenku
a přistupte blíž k rentgenu.
Ano. Ještě blíž.
Úplně.
Přitiskněte hruď k rentgenu a tady, až se rozsvítí to červené světýlko,
tak přestanete dýchat na pět vteřin.
Výsledky moči.
Díky.
Skvělý. Fakt skvělý. Všechno nám to krásně zabírá.
Před závodama dáme ještě jednu krabičku a pak vysadíte.
Slyšíš, Andulo? Obleč se. Počkej venku.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak ti dopadla ta prohlídka? - Ty testy?
- No. - Jo, ty dopadly výborně.
Tohle není béčko, viď? Co mi to pícháš?
Jak dlouho to děláš? Od kdy?
- Od února. - Proč?
Prostě jsem si řekla, že to stojí za to,
abys zaběhla limit a mohla jet na olympiádu.
Proč jsi mi to píchala, když jsi věděla, že nechci?
Pochop, že i pro mě to bylo hrozný, ale já to dělám kvůli tobě,
protože si pro tebe přeju to nejlepší.
Ani, ty budeš mít úplně jinej život.
Jak jinej? Co by se změnilo? O čem to, prosím tě, mluvíš?
Ani, já chci, abys emigrovala.
Chtěla jsem ti to říct, až to bude aktuální.
Proboha, jak sis mohla myslet, že bych s tím souhlasila?
Já tady s tebou nebudu.
Ježiš, já chci jenom, abys žila normální svobodnej život,
abys mohla studovat, trénovat za lepších podmínek.
Hlavně aby ti už nikdy nikdo nenutil tyhlety sračky.
Marek našel Francouze, kterej si mě vezme,
a jakmile dostanu papíry, tak přijedu za tebou.
Aha, tak ty už to máš takhle vymyšlený?
No tak jistě, že to mám vymyšlený.
Ani, ty v týhletý zemi nemůžeš zůstat.
Říkáš ty. Já si to ale nemyslím, víš?
Ty to nechápeš? Ty nechápeš, že ta Stromba je jenom z dalších věcí
v řadě, že když to nebude Stromba, tak to bude něco jinýho?
Ty v lepším případě skončíš jako já, jako uklízečka,
v horším případě ve vězení. - Mami, ty jsi mi lhala
a píchala to svinstvo. Jsi stejná jako oni.
Tak se mě snaž aspoň pochopit.
Aničko, promiň!
Udělalas dobře, Aničko.
Slyšelas naše. Taky si to myslej.
A nevadí jim, že tady budu spát?
Říkali, že nějakou dobu můžeš zůstat, než si něco najdeš.
To jsou hodný.
Táta to chápe, protože ví, co je ta Stromba za svinstvo.
ZVONÍ NA DOMOVNÍ ZVONEK
Já do toho Karl-Marx-Stadtu nemůžu jet.
- Proč? - Vždyť jsem kompletně nadopovaná.
To je blbost. Ty tam musíš jet. Přece to nemůžeš takhle vzdát.
Já na tebe chci bejt pyšnej. Musíš vyhrát.
- Dobrý večer. - Anička s váma nechce mluvit.
Prosím vás, můžete jí říct, ať se vrátí domů?
Dobrý, holky, dobrý.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Ahoj. - Ahoj.
- Tomáši, prosím tě! - Co se děje?
Nic. Příští týden malujeme.
To jste mi měli říct, já bych vám pomohla.
To je dobrý, my si vystačíme sami. Tohle je pro tetu.
Ne, díky. Nech to bejt.
Stalo se něco?
Ne.
Jenom...
Máma je teď děsně na nervy.
Hm.
Jí vadí, že tady bydlím, viď?
Některý věci člověk fakt nemůže ovlivnit.
Já to chápu.
Bude se mi po tobě stejskat.
Strašně, strašně moc.
Pošlu ti pohled. I když se vrátím dřív, než to dojde.
Já tě miluju.
Já tebe taky.
Takže sraz na recepci ve čtyři na trénink, jo?
KLEPÁNÍ NA DVEŘE
- Andulo? Jsi tam? - Jsem.
Tak dělej! Čekáme už jen na tebe.
Já teď nemůžu. Je mi strašně blbě.
Co se děje? Co ti je? Mám zavolat doktora?
Ne. Chci bejt sama.
Co je to za móresy? Okamžitě otevři!
Trenére, zejtra bude všechno v pořádku. Ale teď to nejde.
Hele, zejtra běžíme závod. Musíš se aspoň vyklusat.
Já dneska neběžím. Jděte pryč!
Tohle si ještě vyřídíme.
Marti!
Martino!
Andulo, bravo, paráda, skvělý, 22,81.
Blahopřeju, gratuluju. Jedeme na olympiádu.
Dokázalas to, vidíš. Dokázali jsme to!
HRAJE ČESKOSLOVENSKÁ STÁTNÍ HYMNA
Přivezla jsem strašně moc špinavýho prádla.
Ty sračky už nikdy brát nebudu.
- Ale souhlasím s tebou. - S čím?
S tím tvým plánem.
Ani, co je s tebou? Vypadáš unaveně. Ani?
Mami, Tomáš emigroval.
Stop!
Můžeš nám poděkovat. Jsi v úžasný formě.
Pan doktor Pavelka žertuje.
Andula může poděkovat jenom sama sobě.
Kdybys ji viděl na tréninku. Běží jí to úplně samo.
Nikdy jsem v životě nic takovýho neviděl.
Hlavně teď nesmíš usnout na vavřínech.
Jasně.
- Ahoj. - Ahoj.
Prosím tě, má brát týden dvojnásobnou dávku.
Pak klídek a tradá na olympiádu.
Škoda, že tam nemůžeš jet s náma.
A taky to musíme někdy spolu oslavit.
Dobře. Tak ale radši až po tý olympiádě, ne?
Ať to nezakřiknem. Tak dík. Ahoj.
Ahoj.
- Třeba ho ještě někdy uvidíš. - Třeba.
Ale ještě nevím, jestli o to stojím.
ZVONÍ TELEFON
- Moravcová, prosím. - Ahoj, tady je Marek.
Ahoj.
Nezlob se, potřebuju něco nutně do zítřka přepsat.
- Jsem před barákem. - Tak dobře. Já jdu dolů. Pa.
- Chytla mě křeč. - Chceš pomoct?
- Psát? - Jo.
No tak jo. Tak jsem tady. Represivní zásah.
Hm.
Tak děkuju.
- Ani? - Jo?
- Já jdu na mandl. - Teďka?
KLEPÁNÍ NA DVEŘE
ZVONĚNÍ
Státní bezpečnost. Otevřete!
Domovní prohlídka!
Dovolíte? Děkuji.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Dobré ráno, domovní prohlídka. - Proč?
Paní Moravcová, otázky normálně klademe my.
Ale dobře, když to chcete vědět. Hledáme protistátní materiály.
Až je najdeme, půjdete sedět.
Anebo s námi můžete podepsat spolupráci.
Ještě máte čas.
Děkuju za nabídku. Rozmyslela jsem si to. Prosím.
Můžete mi ten pohled vrátit?
Ne.
- Proč ne? - Protože jsem ho zabavil.
Ještě se uvidíme.
Promiňte, máte klíče od mandlu?
Ty přece moc dobře víš, odkud se u vás ty materiály vzaly.
Když mi to neřekneš, je s olympiádou šmytec.
Dal je mámě Marek Kříž?
Stýkají se často?
Nevím.
Hele, já jsem na nohou od půl čtvrtý od rána
a už moc nemám nervy.
- Soudruh Kracík? - U telefonu. - Podplukovník Novotný.
Už jsme se jednou ohledně té mladé Moravcové sešli.
Potřeboval bych, abyste za mnou hned přišel.
- Teď hned? Do Bartolomějský? - Jo.
Tohle je šíření protistátních materiálů. Na to je paragraf.
Když s námi nepodepíšete spolupráci, vaše dcera
na olympiádu nepojede. - Ale ona už je nominovaná.
Prostě nikam nepojede a vy, paní Moravcová, půjdete sedět.
Stejně víme, že je to od Kříže.
Na vašem místě bych začal sekat latinu.
- A mohla bych mít advokáta? - Mohla, ale ten vás nezachrání.
Uvědomte si, že vy osobně pro nás nemáte absolutně žádnou cenu.
Tak to je možná lepší, že si půjde sednout někdo, kdo je bezcennej.
- Dobrý den. - Ahoj, pojď.
Můžeš poděkovat tady soudruhovi Kracíkovi za to,
že tě z toho průseru vysekal. - A co bude s mámou?
Hele, zázraky dělat neumím. Stačí, že jsem z toho vytáhl tebe.
Ale jak mně vysvětlil soudruh vyšetřovatel,
všechno je jenom na tobě. - Já už jsem mu řekla, že nic nevím.
Vyspi se na to a zítra jim řekneš, co potřebujou.
Podívej se na to takhle. Socialistický zřízení
už investovalo desetitisíce do tvých tréninků.
Máš výhody, o kterých se jiným ani nezdá.
A to mám bejt vděčná, že jste do mě rvali anabolika?
- Andulo, važ slova. - Hele, když budeš dělat blbosti,
tak to nejdřív odskáče tady tvůj trenér, potom já
a pak i někdo nade mnou. Budou kvůli tobě padat hlavy.
Stručně řečeno, nerozhoduješ jen sama za sebe. Jasný?
Nechceš přece zradit svou vlast, že ne?
Chceš jet na olympiádu?
Nechci.
- Cože? - Já na žádnou olympiádu prostě nepojedu.
A co je zas tohle za blbost?
Já prostě tenhle systém reprezentovat nebudu.
Prosím tě, co to meleš? Je ti jasný, že tím pádem
s běháním končíš? Končíš se vším. Budeš úplná nula.
Obžalovaná Irena Moravcová se uznává vinnou trestným činem
podvracení republiky podle paragrafu 98 odstavec první
trestního zákona číslo 141 lomeno 1961 Sbírky,
když z nepřátelství k socialistickému společenskému
a státnímu zřízení republiky prováděla podvratnou činnost,
spočívající v nezákonné výrobě a šíření materiálů,
které jsou svým obsahem nepřátelské k socialistickému zřízení,
a odsuzuje se podle paragrafu 98 odstavec druhý
k trestu odnětí svobody na 18 měsíců nepodmíněně.
Podle paragrafu 39 a. Odstavec první písmeno a.
Trestního zákona se obžalovaná zařazuje pro účely výkonu trestu
odnětí svobody do první nápravně výchovné skupiny.
Posloucháte československé vysílání
rozhlasové stanice Svobodná Evropa. Vysíláme zprávy.
Dnes dopoledne plénum Československého
olympijského výboru podlehlo nátlaku z Moskvy
a odhlasovalo neúčast všech československých sportovců
na 23.letních olympijských hrách v Los Angeles.
Komunističtí funkcionáři tvrdí, že jim jde o ochranu sportovců.
V Americe pro ně prý není bezpečno.
Vůči výpravám ze socialistických zemí je údajně už dnes
v Los Angeles vyvolávána atmosféra podezírání a nenávisti
a reakční kruhy Spojených států prý zneužívají příprav olympiády
k prosazování svých politických cílů.
Kto siaha po hviezdach,
ten musí skrotiť strach,
je krásne zvíťaziť,
len nikdy nestrať cit.
Tou cestou širokou
vždy kráčaj bez okov,
ak nechceš priveľa,
tak dojdeš do cieľa.
Ó, život nehrá fér,
čítam z tvojich pier.
Ó, život nehrá fér,
aj tak stále ver.
Ó, život nehrá fér,
čítam z tvojich pier.
Ó, život nehrá fér,
aj tak stále ver.
Kto siaha po hviezdach,
ten musí skrotiť strach,
je krásne zvíťaziť,
len nikdy nestrať cit.
Tou cestou širokou
vždy kráčaj bez okov,
ak nechceš priveľa,
tak dojdeš do cieľa.
Ó, život nehrá fér.
České titulky: Jaroslav Švagr Česká televize 2014